Taikaa on ilmassa, -
maassa ja vedessä.
Moni on kuitenkin unohtanut nämä ikiaikaiset voimat, -
eivätkä ne enää suojele kelttejä.
Saksilaumat teurastavat urheita kelttejä, -
mutta heitä piinaavat muutkin.
Heidän joukossaan on pettureita.
Toivoa kuitenkin on.
- Onhan hän terve? - Hän on kaikkea sitä, mitä he sanoivatkin.
Miten tämä on mahdollista? Tuadaanien merkki!
Jumalallisen rodun.
Lahja heiltä. Ei muuta.
Ei sitä pidä pelätä.
- Paljastatko nyt isän? - Olen jo kertonut.
Hänellä ei ole isää.
Hän tuli minulle samalla tavalla kuin nimensä. Toiveen täyttämässä unessa.
Ja mikähän se nimi mahtaa olla?
Hänen nimensä on Myrrdin.
Tee se uudestaan, Myrrdin. Pane se kasvamaan.
- Miten teet tuon? - En tiedä.
Se vain tapahtuu.
- Äidin mukaan se on salaisuus. - Vannon, etten kerro kenellekään.
Tule sitten.
- Et kai löisi naista? - Tuulen jumalat ovat miekkani.
Mitä olen sanonut? Pois metsän luota.
Kiireesti nyt.
- Miksei Wynarin metsään saa mennä? - Se on tuadaanien pyhää maata.
Ihmisiltä kiellettyä.
Metsä ei päästä ketään kuolevaista sisään eikä ulos.
Kerro tuadaaneista.
Kauan sitten valon ja pimeyden jumalat kävivät sotaa.
Lopulta se levisi myös ihmisten maailmaan. Tänne.
Ehkä juuri tähän, missä kävelemme nyt.
- Jumalallinen rotu... - Tuadaanit!
...taisteli valon jumalten rinnalla.
Tuadaanit ajoivat pimeyden jumalat manalaan ja turvasivat tämän maan.
Mutta taistelu ei koskaan loppunut.
Valon ja pimeyden taistoa käydään manalassa yhä.
Ja sinä, Myrrdin, kannat tuadaanien merkkiä.
He lähtivät tästä maailmasta pelastaakseen meidät, -
joten sinä et saa koskaan unohtaa, miten kallisarvoinen elämä on.
Se on sinun vastuullasi.
- Mitä on tekeillä? - Kuningas vastasi avunpyyntöömme.
Hän on lähettänyt saattueen, johon kuuluu mahtava druidi.
Nia, mene äitisi luo.
Odota!
Myrrdin. Odota kotona, että tulen sinne.
Jonain päivänä ymmärrät, mutta nyt sinun on mentävä.
Teitä kohtaa kato ja pyydätte kuningasta apuun.
Ette kuitenkaan auta itseänne.
Missä on alttarinne?
Missä ovat pyhät kivenne?
Mihin menette palvomaan?
Olette unohtaneet vanhat tavat. Olette pettäneet jumalanne.
Ja siitä te saatte nyt maksaa.
Nälänhätä on lievä rangaistus uskonpuutteesta.
- Seuraamme jumalia. - Teidän täytyy sovittaa tekonne.
Vain yksi asia voi lepyttää heidät nyt.
Uhri.
Ihmisuhri. Yksi omistanne.
- Kaikki elämä on kallisarvoista! - Kuka puhuu.
Ihan kaikki elämä on kallisarvoista. Tuadaanit ovat opettaneet niin.
Tuadaanitko?
Puhut kuolleesta rodusta.
- Onko heidän sanansa omani yläpuolella? - Ei tietenkään ole, druidi.
Poika on vain röyhkeä.
Tule tänne, lapsi.
Älä pelkää minua.
Tule.
- Mikä tämä on? - Tuadaanien merkki.
- Kuka sen teki sinulle? - Emme polttomerkitse lapsia.
- Hän syntyi sen kanssa. - Se on selvä polttomerkki.
Joukossanne on ihmisiä, jotka palvovat tuadaaneja.
Se mätä pitää teidät kaukana oikeista jumalistanne.
Saatte oppia, miten hölmöä se on. Löysimme uhrinne.
Ei, ette ymmärrä! Rukoilen teitä.
Ette saa. Hän on vasta lapsi.
Isäsi voi olla päällikkö, mutta sinä olet pelkkä äpärä. Et enempää.
Jos uhmaat kuninkaan druidia vielä, tapan sinut.
Älkää viekö häntä!
Et voi paeta kohtaloasi.
Anna minun suorittaa uhraus.
- En luota... - Kuten haluat.
Saat osoittaa arvosi minulle, Cornwallin äpärä.
Kuolet tänään, jotta kyläsi voisi elää.
Pure minua käteen.
Pure minua heti käteen!
Kuuletko äitisi huudot, poika?
Antaudu jumalille ja pelasta hänet.
Hyvä poika.
Ottakaa kiinni!
Tule tänne, poika.
Päästäkää irti!
Seis, poika. Tule heti tänne.
Pelastit hänet tahallasi.
Nyt hän kuolee joka tapauksessa.
Kukaan ei selviä Wynarista.
Tunsitko sen, Lucan? Poika kutsui luonnonvoimia.
Hän olisi ollut mahtava uhri asiallemme. Sen sijaan metsä vei hänet.
- Et olisi antanut hänen paeta. - Syy oli Arthfaelin.
Hän teki sen tahallaan.
- Anna minun tappaa hänet pojan sijaan. - En anna.
Hänen isänsä on kuninkaan ystävä.
Arthfael saa maksaa teostaan, mutta valitsemme ajankohdan tarkkaan.
Meillä on vielä monta kylää käymättä. Paljon töitä tekemättä.
Hän halusi kovasti pelastaa pojan.
Pannaan hänet unohtamaan kamaluudet. Juotetaan hänet känniin.
- Hänhän on vasta lapsi. - Katsokoon sitten, kun me ryyppäämme.
Arthfael!
- Hetki vain, ystäväni. - Saksit odottavat kyllä komentajaamme.
15 VUOTTA MYÖHEMMIN
- Puhu nopeasti, Anyon. Saksit lähestyvät. - Abertholin miehet ovat taas vauhdissa.
- Näytä. - Sanoit, että saksit...
Emme taistele vain sakseja vastaan.
Kristitty keltti...
Olet pahempi kuin saksit!
Mikä vanhoissa jumalissa on vikana? Tiedätkö, mitä pakanoille tehdään?
Aberthol käski uhrata kaikki kristityt heti.
He aikovat tappaa hänet. Et voi nousta Abertholin miehiä vastaan.
Druidilla on liikaa valtaa. Palataan leiriin.
Minun vuoroni. Pidä kiinni.
Et tarvitse tätä.
Ja silti te tarvitsette miekan.
Suojautuuko hän uskonsa taakse, jos teillä ei ole aseita?
Palvelemme kuninkaan druidia. Älä sekaannu tähän. Palaa taisteluun.
Enkö saa jäädä seuraamaan teidän taisteluanne? Voisin oppia jotain.
Kaksi miestä tappaa yhden naisen. Ellei laske syntymätöntä lasta.
- Oikeudenmukainen ja tasavertainen taisto. - Pilkkaat meitä.
Olet yhtä älykäs kuin miltä vaikutat.
Et saa satuttaa meitä. Olemme Abertholin miehiä.
Aberthol kuulee tästä vielä!
- Olet siis kristitty. - Niin olen.
Kuninkaan pakanadruidi ei paljon perusta uudesta uskonnosta.
- Entä sinä? - En perusta mistään uskonnosta.
Uskonto keskittyy liikaa kuolemaan. Minä arvostan elämää.
Voisitko... Ikonini.
Torvet!
Taistelu lähestyy!
Esi-isämme kukistivat viimeisen punaisen lohikäärmeen, -
joka piinasi maitamme.
He eivät kuitenkaan tappaneet sitä. He kesyttivät sen taistelemaan puolellaan.
Peto vierellään he kukistivat vihollisen.
Kukaan ei voinut vastustaa heitä.
Nyt meillä ei ole lohikäärmeitä puolustamassa meitä.
Taistelemme yksin kansamme edestä.
Heidän selviytymisensä edestä.
Julmaa vihollista vastaan.
Elämäntapamme on säilynyt roomalaisten valloituksesta.
Emme menetä sitä uusille valloittajillekaan.
Meidän on siis taisteltava kuin lohikäärmeiden.
Kohtaamme vihollisen. Emme pelkää tai piileskele.
Tänään viemme sodan heidän luokseen. Hyökkäys on paras puolustus.
Sovimme eri taktiikasta, kuninkaani.
Meidän piti houkutella heidät laaksoon. Olemme suunnitelleet sitä päiviä.
Älä kyseenalaista kuningastasi.
Pembroken Rhian komentaa sotureitani.
Vain hän saa puhua taktiikasta.
Rhian?
- Missä Rhian on? - Hän kaatui taistelussa.
Kaksi kuukautta sitten. Annoitte minulle kunnian hoitaa hänen tehtävänsä.
- Valehtelet. Ei se voi olla totta. - Kuninkaan täytyy säästää voimiaan.
- Totelkaa hänen käskyjään. - Heitä on liikaa.
- Hyökkäys olisi silkka itsemurha. - Kuulit kuninkaan käskyn.
Menetämme satoja miehiä joka päivä. Emme voi...
Heidän uhrinsa saattaa harventaa rivejämme, -
mutta se tekee jumalistamme vahvempia.
Jumalten suosio on ainoa tie sodan voittamiseen.
Kuulitte kuninkaan käskyt.
Hyökätkää. Eikä mitään taktiikkapuheita.
Vai haluatteko todistaa, että olette pelkureita?
Kuningas on mieletön. Hän lähettää meidät varmaan kuolemaan.
Ei kuningas. Aberthol. Tällä on jokin synkkä tarkoitus.
Druidi. Käsket meidät teuraalle.
Kaadumme saksien miekkoihin, mutta sinä olet syyllinen.
Mitä sinä sanoit?
Hänkö esti uhraamasta sitä naista?
- Hän. - Siinä tapauksessa...
Kaatuneet soturimme kunnioittavat jumalia uhrillaan.
Koska sinä et katsonut sopivaksi antaa lahjaasi taistelussa, -
voit tehdä sen nyt.
- Kuolet täällä. - Hän on Cadorin poika.
Isäsi ystävystyi kuninkaan kanssa kauan sitten, eikö totta?
Mahtaako kuningas muistaakaan niin kaukaisia asioita.
Tapa hänet, Lucan. Uhraa hänet.
Hän pelasti kuninkaan hengen taistelussa.
Kuninkaani, eikö Arthfael pelastanutkin henkenne tänään?
- Taisi hän pelastaa. - Ette siis halua uhrata häntä.
Uhratako? Täällä ei uhrata ketään.
Kuningas hyvä...
Hän on petturi. Hän kyseenalaistaa auktoriteettini.
Ja minun auktoriteettini kyseenalaistaja kyseenalaistaa teidän auktoriteettinne.
- Kyseenalaistatko Abertholin? - Kyseenalaistan.
- Missä isäsi maat ovat? - Cornwallissa. Isäni on ystävänne.
Palaa sitten sinne.
- Kuninkaani... - Karkotan sinut.
Se tai kuolema. Voit valita itse.
Kiitos palveluksesta, olet vapaa. Joukkoni eivät saa rakoilla.
Aberthol, valmistaudu lähtöön.
Olwen, älä vitkastele. Katso, että muut suojatit pääsevät turvallisesti matkaan.
Peräännymme Dinas Afferoanin linnakkeeseen.
Herrani...
Miten kuningas uskaltaa uhmata minua? Heikko ääliö.
Vika on sen Cornwallin äpärän. Ja hänen naisensa.
Älä vedä huomiota itseesi.
Anna hänen kärsiä karkotuksestaan päivä.
Sitten voit ottaa hänet kiinni ja teurastaa hänet.
Pidän tyttöä silmällä.
- Saamme kuninkaan muuttamaan mielensä. - Olemme kaikki kaukana kotoa.
Kuningas Vortigern on meille kuin isä. Kun hän puhuu, meidän on toteltava.
Mutta puhuuko hän itse? Hän on muuttunut.
Hän kantaa kruunua.
Olen ehdottoman uskollinen kruunulle, kuten teidänkin pitäisi olla.
Ilman häntä emme olisi sitä mitä olemme. Näemme vielä, veljeni.
Kun olette kukistaneet valtaajat, juhlimme isäni pöydän ääressä.
Jos myöhästyisit taistelusta kuin tapaamisistamme, olisimme jo hävinneet.
Olen pahoillani. Et ansaitse kärsiä kuninkaan teosta.
Tämä oli hyvä asia. Olen nyt vapaa pysäyttämään Abertholin.
Sinulla on pakkomielle hänestä. Hän on julma ja mieltynyt uhrilahjoihin, -
- mutta hän ei ole vihollinen. - Hän palvoo pimeyden jumalia.
Hän rukoilee häviötämme ja on liitossa vihollisen kanssa. Tiedän sen.
- Miten? - Olen vakoillut häntä.
Etkö ole jo tarpeeksi pulassa?
Kansamme kärsii. Minulla on ratkaisu. Muistatko pojan, jolla oli merkki?
- Wynarin metsä vei hänet. - Ei. Hän on elossa.
Olen nähnyt druidin pelkäävän vain häntä. Hän hallitsee luonnonvoimia.
Jos löydämme hänet, hän auttaa meitä pysäyttämään Abertholin.
Meidän täytyy mennä kylään. Wynariin.
Setäni omistaa sieltä päin maata. Pyydän häntä turvaamaan matkasi.
Kukaan ei saa tietää tästä.
Turvaamaan minun matkani?
Missä tavarasi ovat?
En voi lähteä mukaan.
Kuningas on sairas. Minun täytyy jäädä hänen luokseen.
Jos olet oikeassa, emme voi jättää häntä Abertholin armoille.
- Et ole turvassa täällä. - Olen kuninkaan suojatti.
Aberthol ei voi minulle mitään. Ja kolme ritaria suojelee minua.
Eogan, Brian ja Faelan ovat vannoneet vartioivansa minua, kun olet poissa.
Jos olisin tavannut pelokkaan naisen, en joutuisi tuntemaan tällaista pelkoa itse.
Jos minä olisin rakastunut rikkaaseen ja lihavaan aateliseen, -
hän ei olisi koskaan lähtenyt näin vaaralliselle matkalle.
Turvallista matkaa Dinas Affaraoniin.
Varo Abertholia ja hänen sätkynukkeaan Lucania.
Palaan vielä.
Matkustatte yksin, druidi. Missä Lucan on?
En kai tarvitse vartijoita ystävien joukossa?
Lucanilla on muuta tekemistä.
Jäljet eivät ole hänen.
Ystävämme ei olekaan matkalla Cornwalliin.
Sitten käännymme ympäri. Etsikää hänet.
Hän oli nuori. Hän kantoi merkkiä.
Anteeksi, että häiritsen, mutta...
Etsin poikaa. Tai siis miestä nykyään.
Poika ei koskaan tullut pois metsästä. Hän kuoli sinne, kuten moni muukin.
Vain hölmö menee Wynariin.
Hän on mennyt Wynariin.
Siinä tapauksessa työmme on tehty.
Meidän täytyy kuitenkin olla varmoja.
Ja jos hän on kuollut?
- Meidän on etsittävä uusi uhri. - Hyvä.
Miksi toit minut tänne?
Näytä, missä hän on.
Ala näyttää!
Mitä minä sinulla teen, jos nyt hylkäät minut tänne?
Kuninkaani.
Mikä nyt?
Tulin hoitamaan haavaanne. Se paranee hitaasti.
Olet suojattini. Tehtäväsi ei ole käsitellä verta.
Pyysin, että saisin tehdä tämän.
Sota on mutkikas asia.
Muistatteko tämän?
Totta kai.
Hahmo edustaa sotureideni suojelijaa.
Pitäisikö minun muistaa siitä jotain muutakin?
Muistatteko, että tein sen, kun teistä tuli suojelijani?
Totta kai.
Sinä olet...
Olwen. Olen Olwen.
Tietysti. Olwen. Isäsi on serkkuni.
Odotan innolla, että pääsen juhlimaan maidemme vapautumista hänen kanssaan.
Isäni on kuollut.
Vaatii nokkelaa tyttöä virittää ansa kuninkaalle.
Ehkä lankean niihin nykyään liian helposti.
Selvisin vammasta, mutta järkeni taisi jäädä taistelukentälle.
Onko sairauteni yhtä ilmiselvä kaikille?
Joillekin. Niille, jotka välittävät kuninkaastaan.
Olen merkityksetön.
Luuletko, etten tiedä tuottavani pettymyksen?
Minulla ei ole perijää, -
joten en voi luopua kruunusta vaikka olisin miten sairas.
En ennen kuin sota on voitettu.
Jätän jo nyt kansan ilman kuningasta.
En voi jättää sitä myös ilman kuningaskuntaa.
Auttaako druidi teitä?
Aberthol suojelee joukkoja unohtelultani.
- Hän kuulemma harjoittaa mustaa magiaa. - Ei minulla ole aikaa magialle.
Mutta jos se on mustaa?
Mitä oikein puhut? Kuka olet? Mitä teet luonani?
Ulos, lapsi. Älä tunkeudu tänne enää.
Druidi...
En ymmärrä, ystävä. En ymmärrä sanojasi.
Ensin tunkeudut uniini...
...ja sitten valtaat kotini.
En uniisi. Näkyihisi. Olet velho.
- Et tunne minua. - Tunnen.
Olet elossa minun ansiostani.
Monta vuotta sitten kylässä... Autoin sinut pakoon.
Purit minua käteen. Kovempaa kuin oletin.
Tuadaanit suojelivat minua, jotta minut johdatettaisiin tänne oppimaan heistä.
Olit pelkkä väline.
En ole yhdenkään ihmisen väline.
Tuadaanit eivät ole ihmisiä.
Enkä minä. En enää.
Sinä olet. Miten pääsit tänne metsäni läpi?
- Omin voimin. - Mies ei tiedä mitään ilman vastauksia.
Se oli siis vain onnea.
Lähde kotoani ja metsästäni ja toivo, ettei onnesi käänny.
Lähden kyllä.
Mutta sinun täytyy tulla mukaan.
Haluan kukistaa druidin, joka yritti tappaa sinut ja joka tappoi äitisi.
Hän palvoo pimeyden jumalia. Hän harjoittaa mustaa magiaa.
- Hän johtaa keltit teuraalle. - Se ei ole tärkeää.
- Näimme saman näyn. - Luola näyttää, mitä on tekeillä.
Yhden druidin tekemiset eivät ole sen tärkeämpiä kuin mikään muu.
- Hän murhasi äitisi! - Kosto on ihmisen heikkous.
Kuten sanoin, en ole enää ihminen.
Oletko varma?
- Miksi sitten pelkäät? - En tunne pelkoa.
Pelkäävä ihminen piiloutuu. Pelko pitää sinua täällä.
Minä valmistaudun.
Ihmiset ovat voineet unohtaa ikuisen sodan valon ja pimeyden välillä, -
mutta manalassa taisteleva jumalallinen rotu ei ole.
He kutsuivat minut tänne, jotta oppisin heidän taikojaan -
ja nousisin valon taistelijaksi, kuten he.
Jotta voisin tuhota pimeyden ihmiskunnan kohtalon hetkellä.
Sen aika ei ole vielä koittanut.
Luolalla on paljon opetettavaa. Taistelen jonain päivänä pimeyttä vastaan -
mutten ole siihen vielä valmis.
Et ole valmis?
Mitä luola oikein opettaa sinulle? Emme ole koskaan valmiita.
Voimme nousta täyteen potentiaaliimme vain kohtaamalla elämän haasteet.
Et pysty taivuttelemaan minua.
Kansaamme kuolee tuhansittain. Druidit johtavat keltit teuraalle.
Ikuisuuden mittakaavassa yhdellä kansalla ei ole merkitystä.
- Kyse on sinun kansastasi. - Ei minulla ole kansaa.
Älä luule tyyneyttäni kärsivällisyydeksi.
Häivy, tai pakotan sinut häipymään.
Pelastan kansani.
Ystäväsi ovat kuolleet. Opin ihmisenä, ettei ketään voi pelastaa.
Se on hyödytöntä. Ehkä ymmärrät nyt.
En olisi saanut näyttää ystäviesi kuolemaa varoittamatta.
Olen pahoillani tuskasi vuoksi, vaikken voikaan jakaa sitä.
Sama tuska, jota tunnet nyt, johdatti minut tänne.
Tiedän.
Näin sen silmistäsi, kun Aberthol tappoi hänet.
Saatan sinut metsänreunaan. Tarjoan suojaa, en sääliä.
Wynar voi repiä miehen kappaleiksi. Metsä ei anna sinun voittaa toista kertaa.
Älä itke. Heidän uhrinsa auttoi asiaamme.
Ja opetti ehkä sinulle, ettei kuninkaan luo mennä kutsumatta.
Eikä minua kannata haastaa.
Kukaan ei suojele sinua nyt.
Ystäväsi olivat kai uskollisia. He seurasivat sinua kunniakkaasti.
Niin olivat.
- He eivät haluaisi sinun kärsivän. - He seurasivat väärää miestä.
En sovi johtajaksi. Olen cornwallilaisen päällikön neljäs poika.
Vieläpä äpärä.
- Olisi pitänyt seurata druidia kuolemaan. - Suret yhtä lailla itsesi puolesta.
- Vahvista vain syyllisyydentuntoasi. - Älä ärsytä minua.
Olet heikko.
Ruumiiltasi. Tule. Tarvitset ruokaa.
Voit olla oikeassa. Et ehkä ole enää ihminen.
Täällä on paikkoja, mihin aurinko ei paista. Ne eivät jaksaneet kasvaa.
Mukava nähdä, että sinulla on oikeasti voimia.
Kerrohan...
Miksi haluat pelastaa kukkia, muttet ihmisiä?
Tuhannet kuolevat.
Ja tuhansia kuolee vielä. Voit auttaa minua.
Auta minua pelastamaan kuningas Abertholilta.
Lähden metsästä, kun olen valmis siihen.
Kun olen kyllin vahva taistelemaan pimeyttä vastaan. Otan osaa tuskaasi.
Mistä olet varastanut tuon? Mistä löysit sen?
Suosta. Marskimaalta, letosta.
Miekka siis avasi näkyni sinulle.
Ja suojeli sinua metsältä.
Sitten se on puhunut sinulle. Mutta sinä...
- Sinä olet vain... - Olen vain?
Mikä minä olen?
Luulin, että tiesin. Ehkä en sittenkään tiedä, mikä sinä olet.
- Mitä on tapahtunut? - Älä satuta minua.
- Kerro. - He olivat pukeutuneet kuin sinä.
He etsivät yksinäistä soturia.
Kun emme pystyneet auttamaan, kylämme uhrattiin kuninkaan druidin nimeen.
Olivatko miehet pukeutuneet kuin minä? Johtiko heitä valtavan iso mies?
He etsivät sinua.
Katso, mitä he tekivät meille!
- Lucan. - Johdit heidät tänne, soturi.
- Ja sinä johdit minut tänne, velho. - Seuraa minua.
Ole hyvä. Meidän täytyy etsiä joku.
Nia!
Olen...
- Olen iloinen, että olet hengissä. - Oletko sinä?
- Missä olet ollut? - Metsässä.
Löysin turvapaikan, kun pakenin. Olen ollut turvassa.
Vai turvassa?
Oletko ollut turvassa?
Hyvä juttu.
Me emme ole olleet.
Paettuasi kuningas ei auttanut meitä enää.
Kato toistui joka vuosi. Saatoimme vain nähdä nälkää.
Ja kun kohtasimme vaikeuksia, ajattelin aina sinua.
Sinun voimiasi.
Mietin: "Jos Myrrdin eläisi, hän auttaisi meitä.
Hän saisi sadon kasvamaan. Ihan kuten sen kukankin."
Itkin, koska luulin sinun kuolleen.
Koko ajan olit kuitenkin piilossa lähettyvillä.
Näitkö meidän nääntyvän?
Millainen ihminen ei tule esiin, jos voi auttaa?
Mieheni kuoli tänään.
Hän taisteli tänne tulleita miehiä vastaan meidän vuoksemme.
Muistan tämän päivän hänen kuolemastaan.
En siitä, että sinä olet hengissä.
Pysy turvassa.
Minun täytyy vakuuttaa kuningas siitä, että hän on Abertholin otteessa.
Mutta miten niin sairaan mielen voi vakuuttaa mistään?
Kun riitelin lapsena veljeni kanssa, pyysimme isää sopimaan kiistamme.
Isä sanoi aina, että jos kerran syyttelemme toisiamme, -
hänen täytyy saada jokin merkki toisen kepposista.
Sellainen merkki on mahtava asia.
Jos kuningas näkisi druidin syyllisyyden omin silmin...
Todisteet.
MERKITTY MIES
VALON TAISTELIJA
KELTTIEN SUOJELIJA
Lohikäärmevartija.
ETSI HEIDÄT NÄYTÄ MINULLE
- He etsivät uuden paikan. - Totta kai.
Ei minua tarvitse vakuutella siitä, soturi.
Hämärä laskeutuu. Minun pitää leiriytyä jonnekin muualle.
Perässäni olevat voivat palata.
- Pysyn luonasi. - Autatko minua?
En. Metsäni nukkuu yöllä. En aio häiritä sitä.
Wynarin tappio on minun voittoni.
Sinun pitäisi tehdä nuotio.
En kaipaa merkkitulta. Luolasi ei ole opettanut sinua välttelemään ihmisiä.
Wynarissa ei ole ihmisiä, joita vältellä.
Se kylässä ollut tyttö. Nia. Rakastitko häntä?
En tiedä rakkaudesta.
Mies, joka saa kukat kasvamaan, ei tiedä, miten rakkauden saa kukoistamaan.
On täysin eri asia vaikuttaa luontoon kuin ihmisiin.
Vain mahtavimmat velhot pystyvät ohjailemaan ihmisten ajatuksia.
Älä usko, että olisin sellainen velho.
- Entä Aberthol? - Hän on voimakas.
Onko hän noitunut kuninkaan? Heikentääkö Aberthol hänen muistiaan?
Edes hän ei ole niin vahva, että voisi noitua miehen noin pitkäksi aikaa.
Kaikki johtuu vammoista, ei druidista.
Etkö halua pelastaa miestä pahalta? Tai kyliä tuholta?
Kuningas ja muutama kylä... Luuletko, että se on ihmiskuntaa uhkaava vaara?
- Merkkisi muistuttaa lohikäärmeen käpälää. - Se on tuadaanien merkki.
Jos tuadaanit merkitsivät sinut lohikäärmeellä, kelttien symbolilla, -
ehkä sinä olet suojelijamme.
Toivon vain, että olet valmis, kun meitä on vielä jäljellä.
Kirottua!
Ei.
Hän ei pidä itseään johtajana.
Hän kantaa miekkaa.
Hän on röyhkeä.
En ymmärrä.
Mutten ole valmis.
Luulin, että olit häipynyt.
Tiedän, että haluat palata luolaasi.
Kuten haluat. Lähden mukaasi. Osaat suostutella.
Menemme Dinas Affaraoniin ja kukistamme Abertholin. Mitä sanot?
Erinomaista. Pidetään kiirettä.
Velho!
Heidän määränsä kasvaa.
Silti he eivät etene.
Ehkä aselepo? Elämä rinta rinnan?
Kuninkaani, saksit eivät halua rauhaa.
He ajavat meidät merelle asti. Ellemme me etene, he etenevät.
- Hyökkäys on paras puolustus. - Hyökkäyskö?
Lähetä tuhat miestä hyökkäykseen.
Mikä on suunnitelmasi? Miten kukistat Abertholin?
En tiedä. Seuraan sinua.
Sitten täytyy myöntää, että ainoa suunnitelmani on velho Myrrdin.
Miten sinä kukistaisit hänet? Hän pelkää sinua.
Hän pelkää sitä, mitä edustan. En tiedä, pelkääkö hän minua.
- Et tiedä, pystytkö kukistamaan hänet. - En tiedä mistään mitään.
- Vain sen, että muitakin täytyy tappaa. - Kuka täytyy tappaa?
- Kuningas. - Meidän piti pelastaa kuningas!
Oudosti sanottu mieheltä, joka kantaa tulevan kuninkaan miekkaa.
- Jo tuon sanominen on maanpetos. - Ehkä. Mutta sinä kannat Nuadu-miekkaa.
Se oli valon jumalten lahja tuadaaneille.
Nuadu taisteli pimeyden voimia vastaan täällä, ennen kuin sota siirtyi manalaan.
Sanotaan, että kun tuadaanit antavat Nuadun ihmisten maailmaan, -
se puhuu vain sille, josta tulee kelttien kuningas.
Pilkkaat minua. Cornwallilainen äpärä ei ole kuningas eikä johtaja.
- Älä ota sitä puheeksi toiste. - Kuten haluat. Kuninkaani.
Jos miekka on tuadaaneilta, -
- osaat varmaan lukea tekstin. - Niin osaan. Mutta tiedän sen muutenkin.
Se kertoo miekan alkuperäisestä tarkoituksesta. Siitä, miksi se taottiin.
"Jumalten takoma jumalten tappamiseksi."
Apu kelpaisi!
Kaksi yhtä vastaan on epäreilua.
Luola opetti minulle tasavertaisuutta ja oikeudenmukaisuutta.
- Ne ovat tuadaanien perusarvoja. - Tietysti ovat.
- Ei jumala. - Yksi Lucanin miehistä.
Pakoon!
Ethän sinä osaa hallita ihmismieltä.
Hän on sokaistu, ei kuuro.
Näen teidät!
Kirottua!
He ovat täällä.
Sanoit, ettet pysty hallitsemaan ihmismieltä.
- Toimin typerästi. Anteeksi. - Pyydä myöhemmin. Selviydytään ensin.
- Meidän täytyy jatkaa matkaa. - Nyt on minun vuoroni pelastaa meidät.
- Näetkö? - Olemme vaarassa täällä.
- Mitä? Aavistatko jotain? - En oikeastaan.
15 vuoden koulutuksen jälkeen et kuullut kahta lättäjalkaista salametsästäjää.
He olivat todella hiljaa. Aluksi.
Eikö kelttien tuleva kuningas olisi voinut surmata heitä taikamiekallaan?
Älä sano minua siksi.
Muhkea saalis. Mutta se ei riitä ruokkimaan perheitämme.
- Liian vähän lihaa luiden päällä. - Löysin heidät metsästä.
He pakenivat kuninkaan miehiä.
- He eivät saa tietää, kuka olen. - Keitä olette?
Myrrdin. Hän on Arthfael. Kuninkaan armeijasta karkotettu.
Olemme matkalla Dinas Affaraoniin ottamaan vallan.
Pitikö minun valehdella?
Pidän sinusta. Olet hauska.
Onneksi olette minun huomassani ettekä Lucanin.
Olen Orin. Veljentyttäreni Olwen käski minun etsiä teidät.
Hän pyysi, että turvaisin matkanne.
Mikä ihme sinussa ja ystävässäsi on näin tärkeää?
Vauhtia.
- Pyysin häntä olemaan sanomatta mitään. - Olwen on vahvatahtoinen nainen.
Oma naiseni on samanlainen.
Hän johtaa maitani yhtä lailla kuin minä mutta antaa minun luulla toisin.
Hyvän naisväen malja.
Mikset juo seuraksi? Pikariin sylkeminen herättää epäilyksiä.
- Olen tuadaanien majakka. - Ystäväni pitää simasta liiaksi.
Hänestä tulee mahdoton jo pisaran jälkeen.
Villi.
Auttaisinko miestä, joka aikoo suistaa kuninkaan vallasta?
Et. Auttaisit miestä, joka vapauttaa hänet druidi Abertholin kynsistä.
Seisoin kuninkaan rinnalla, kun Aberthol tuli hänen luokseen.
Druidi on ehkä juuttunut vanhoihin tapoihin.
Kuningas on kuitenkin aina arvostanut hänen neuvojaan.
Kuningas on huonossa kunnossa. Sota on vaatinut veronsa.
Aberthol johtaa joukkojamme yksin ja lähettää ne varmaan kuolemaan.
- Hän on saksien liittolainen. - Mahdotonta.
Hän palvoo pimeyden jumalia. Olen nähnyt sen.
Hän rukoilee tappioita. Miekoillenne olisi käyttöä.
Olen perunut valani kuninkaalle.
He olivat kerran parhaita sotureitani, mutta nyt olemme vain metsästäjiä.
Taistelen maideni ja väkeni puolesta.
Uutisesi ovat huolestuttavia, mutta Aberthol saa tehdä mitä haluaa.
Saksit eivät ole roomalaisia pahempia.
Mitä arvoa hengellämme on, jos olemme ainoat selvinneet keltit?
Osaatko laulaa?
Olen erittäin hyvä laulaja.
Kyllä minä olen erittäin hyvä laulaja.
Mikä laulu innoittaa sinua eniten?
Isäni laulut sodasta.
Ole hyvä.
Lopeta!
Mitä kuulet?
- En mitään. - Aivan.
Niin laulujemme käy, jos kansamme tuhotaan.
Olemme muutakin kuin lihaa ja verta.
Muutakin kuin maa. Esi-isämme sielut elävät lauluissamme.
Seppiemme taitavuus näkyy miekoissamme.
Naistemme kauneus elää runoissamme.
Kaikki se kuolisi myös.
Laulut, joita laulat, ihmiset, joista laulat.
Kaikesta tulee pelkkää historiaa. Myyttejä.
Kunnes ne unohtuvat lopullisesti.
Minun pitää pysäyttää Aberthol, jotta voin pelastaa kaiken sen.
- Käymme sotaa. Taistelkaa kanssani. - Sanot, ettet halua kuninkaaksi.
Pitäisikö minun vannoa uskollisuuttani kuningas Vortigernille uudestaan?
Ei.
Toivon, että voisin tehdä sen.
Sanasi ovat koskettaneet sydäntäni.
Mutta on liian myöhäistä.
Täällä he ovat.
Olen pahoillani.
Sinut on petetty, Arthfael.
Hän tarjosi minulle rikkauksia. Tulevaisuutta väelleni.
Hän haluaa katsella.
Tappakaa molemmat.
Et puhunut mitään tappamisesta. Heidät piti vain viedä kuninkaan luo.
Siirry sivuun. Aberthol on puhunut.
Väkeni ei elä druidin saappaan alla.
Ei! Mitä sinä teet?
Ystävä tai vihollinen, yksikään keltti ei kuole yksin.
Siirryt pian toiselle puolelle. Siellä sinua odottaa vapaus esi-isiesi kanssa.
Ei minua. Olen kuollut druidin palveluksessa.
Sieluni on Abertholin uhrilahja.
Sille pimeyden jumalalle, jota hän manaa esiin.
Mille jumalalle? Ketä hän manaa esiin?
Jumalan on tarkoitus nousta Annunin kaivosta vuoren alla.
Manalan portista. En tiedä, mistä jumalasta on kyse.
Olen kuullut, että Lucan kutsuu häntä sieluvarkaaksi.
Minua pelottaa.
Velho.
Aberthol on mahtava, jos hän pystyy salaamaan aikeensa näyiltäni.
Nyt tiedän, miksi hänellä on pakkomielle uhrilahjoihin.
Sanotaan, että 10 000 sielun uhraamisen jälkeen -
manalasta nousee jumala.
Sen Aberthol aikoo tehdä.
Siksi hän on tappanut monta ihmistä.
Siksi hän johtaa kelttijoukkoja teuraalle.
Mikä jumala?
Hafgan, sieluvaras.
Pelottavin kaikista pimeyden jumalista, -
joita vastaan valo taistelee manalassa.
Aberthol uskoo, että voi komentaa Hafgania.
- Sellaisen aseen kanssa saksit... - Aberthol ei ole saksien puolella.
Hän ei halua olla voittajien puolella. Hän haluaa voittaa.
Olit oikeassa.
Tämän takia miekka puhui sinulle ja johti sinut luokseni.
Ihmiskunnan kohtalonhetki on käsillä.
Sinun tulee tietää yksi asia, soturi.
Ne, jotka Aberthol on vienyt meiltä...
Pimeyden jumalalle uhratut sielut -
eivät ole vapaita.
Ystäväsi, äitini...
Druidi on lähettänyt heidät Hafganin luo.
Meidän täytyy tuhota Hafgan, jotta he vapautuvat.
Vannon, että pysäytämme tämän.
Me myös.
Olet avannut silmäni. Veljentyttäreni on valinnut hyvin.
Minne tehtäväsi johtaakin, seuraamme sinua.
Vannon uskollisuutta sinulle.
- Marssimmeko Dinas Affaroaniin? - Emme.
Hyökkäämme sinne.
Sinun täytyy sitoutua miekkaan. Se on tehty jumalten tappamiseen.
Sillä pystyy tappamaan Hafganin ja vapauttamaan uhratut sielut.
Se on miekan kohtalo, mutta sen kantajalla on omansa.
Pelkään, ettei niitä kahta kohtaloa voi erottaa toisistaan.
- En aio viedä kuninkaalta kruunua. - Sitten epäonnistumme.
Lähdetään. Tauko on ohi.
Kuninkaani.
- Minulla on todisteet. - Todisteet?
Todisteet mistä?
Kuningas ja minä varoitimme sinua jo tänne tunkeutumisesta.
Nyt häiritset häntä taas. Ja vieläpä synkällä hetkellä.
Olemme hävinneet suuren taistelun. Kuningas suree miehiään.
Teurastat kansaamme! Palvelet pimeyden jumalia!
Hän ei edes kuule sinua enää.
Vai kuuletko, vanha hölmö?
Hetki on koittanut.
Hafgan on melkein noussut.
Sinullekin on tässä kaikessa oma osasi.
En voi näyttää kasvojani. Miten lähdit kuninkaan palveluksesta?
Ei siinä nyt iskuja jaeltu. Suoranaisesti.
Kuningas ottaa minut varmasti mielellään vastaan, jos näyttäydyn.
Tee se. Meidän täytyy päästä sisään toisella tavalla.
Annunin kaivo on linnan alla. Luolaan on sisäänkäynti.
Menemme suoraan sinne.
- Tervehdys, ystävä. - Kuka siellä?
Elfaelin Orin. Tarjoan miekkaani kuninkaalle.
Peräännyit maillesi ja peruit valasi kuninkaalle.
Pitää paikkansa. Nyt olen muuttanut mieleni.
Tuolla.
Täällä ei ole taikariimuja, jotka valaisisivat tietämme.
- Mitä näit? - Riehuvan tulen.
Äänen, joka tuli... En tiedä, mistä.
Hafgan nousee ylöspäin.
Nyt näit, mitä vastaan taistelemme. Siksi miekka toi meidät yhteen.
Miekan ja sen kantajan kohtalon tulee täyttyä.
Kukistan druidin ja pimeyden jumalan.
- En muuta. - Et tiedä, mitä löydämme.
- Sinun täytyy varautua kaikkeen. - Siltä vaikuttaa.
Kukaan ei voi pysäyttää Abertholia. Se on ohi.
Olen odottanut tätä kauan.
Valitan. Kaksi vastaan yksi on epäreilu taistelu.
Velhosi haluaa kuolemaasi yhtä paljon kuin minäkin.
- Eikö luola opettanut oikeudenmukaisuutta? - Opin taistelemaan sinulta.
Rikkokaa sinetti.
Olet kaivauttanut tunnelin.
Aiot päästää saksit vuoren sisään!
Luuletko, että olen saksivillien liittolainen?
Olen jo nyt elukoiden ympäröimä.
En aio vaihtaa sellaista herraa toiseen.
Älä mene liian lähelle. Jos haluat pysytellä tässä maailmassa.
Tämä on Annunin kaivo.
Kuten moni muukin vanha asia, tämäkin on unohdettu. Mutta se on yhä...
...todella mahtava. Se on portti manalaan. Samanlaisia on vain muutama.
Abertholilla on ollut mahdollisuus tutkia sitä vuosikymmeniä.
- Nouseeko Hafgan sitä kautta? - Vain kaivon kautta. Se on...
...ainoa portti, jonka kautta jumala pääsee manalasta maan päälle.
Et saa tehdä tätä. Et onnistu.
Enkö?
Kun sinä autat hiukan, suloinen Olwen...
...mikään ei estä Hafganin nousua.
Ellei Nuadu tapa häntä. Hafganin täytyy tuntea miekan metalli.
Sillä karkotat hänet manalaan -
ja vapautat ystäviesi, äitini ja kaikkien uhrattujen kelttien sielut.
Mutta jos isket ohi, -
Hafgan tuhoaa kaiken, mikä kelttien valtakunnasta on jäljellä.
Ja kenties koko ihmiskunnasta.
- Kiitos, että teit asian noin selväksi. - Eipä kestä.
Meidän täytyy pitää kiirettä.
Hafgan nousee ylöspäin.
Älä pelkää. Sinun osuutesi tulee pian.
Tarvitsen Lucania. Missä hän on?
Lucan ei ole tulossa.
Näyttäydy.
Olisi pitänyt tappaa sinut, kun olit vielä pikkupentu.
Hyvä sitten, että sait toisen mahdollisuuden.
- Mikä paikka tämä on? - Halusin kuninkaan näkevän tämän.
- Setä! - Laskekaa aseenne.
Kodissamme ei vuodateta verta.
Jos laskette aseenne, syöksen teidät manalaan ikuisiksi ajoiksi.
Mitä julkeutta, Aberthol! Käskin miehiäsi...
- Kuninkaani! - Älä yritä auttaa.
Voin viedä häneltä hengen milloin haluan.
Murskaan kuninkaan sydämen samalla tavalla kuin kaikkien minua vastustavien, -
saksien tai kelttien. Kaikki kaatuvat!
Todellinen maailmanjärjestys palautuu.
Druideista tulee taas vahvoja. Mahtavia!
Pian kaikki palvovat pimeyden jumaliani. Minun jalkojeni juuressa!
Sen miehen, joka käskee Hafgania.
Olet nähnyt tämän ennenkin, poika. Katso uudestaan.
Vein sinulta äidin. Nyt vien kelteiltä isän.
Tämä alkaa kyllästyttää.
- Ei! - Pysy paikallasi.
Hafgan on aivan kynnyksellä.
Enää tarvitaan viimeinen tuore veriuhri.
Voisin ottaa verta käsivarrestasi -
mutta taidan silti ottaa sen kurkustasi.
Yritätkö hallita mieltäni?
Voi sinua. Et ole valmis moisiin taikuuksiin.
Hän on oikeassa, ystäväni. Kannattaisi lopettaa.
- Mitä sinä teet? - Rituaali täytyy suorittaa loppuun.
Hafganin täytyy tulla lähemmäs, jotta hänet voi kukistaa.
Vaihtoehtoja ei ole. Hafgan piinaa kuolleiden sieluja.
Voimme vapauttaa heidät vain manaamalla Hafganin esiin ja tappamalla hänet.
- Entä jos epäonnistumme? - Emme epäonnistu.
Hafgan täytyy pitää kurissa, kunnes Arthfael saa lyötyä.
Kansi kiinni!
Se polttaa! Emme pysty pitämään sitä paikallaan.
Minä teen sen sitten.
Minäkään en pysty pitelemään sitä. En kestä enää yhtäkään iskua.
Arthfael, miekka!
Nuadu! Sinun pitää iskeä Nuadulla!
Ilman jumalat ovat miekkani.
Arthfael, pelastit henkeni taistelussa.
- Et voi pelastaa minua nyt. - Te muistatte.
Olen iloinen, että kuolen järjissäni.
Olette selvinnyt monesta taistelusta. Selviätte tästäkin.
Yritit pelastaa minut karkotettunakin.
Koko kuningaskunta oli sinua vastaan.
Mieti, mihin pystyt...
...jos koko kuningaskunta on tukenasi.
Koko tämän ajan, jonka olin ilman perillistä...
...täydellinen perillinen oli edessäni.
Kuninkaani, jäätte henkiin.
Ei, kuninkaani.
Olen mennyttä.
- Halusin vapauttaa hänet. - Ja teit sen.
Kuninkaani.
- Älä lykkää sitä. - En ole valmis.
Emme ole koskaan valmiita. Muistatko?
Voimme saavuttaa täyden potentiaalimme vain kohtaamalla elämän haasteet.